ЖОРСТОКІСТЬ У МИСТЕЦТВІ ЯК СОЦІАЛЬНИЙ ПРОТЕСТ - Бородіна, Наталія (Українські культурологічні студії, 2023)
Мистецькі акції є одним з найкращих способів привернення уваги до соціальних проблем: вони, як правило, яскраві, змушують замислитися, стають інфоприводом для довгих обговорень і врешті решт можуть стати рушієм соціальних змін. Для підвищення виразності цих акцій здебільшого використовувались провокативні методи, іноді вони використовували шокуючу жорстокість, насилля та порушення моральних норм. Особливо часто ці методи використовувались для протесту проти подій, пов’язаних з жорстокістю та насильством - у тому числі проти війни. Зараз війна в Україні потребує максимального розголосу і багато митців намагаються відтворити військові злочини Росії в художніх перфомансах, зберігаючи при цьому шокуючу жорстокість у майже такому самому вигляді, як самі злочини, для підвищення впливу на глядачі. При цьому виникає питання, чи дійсно це привертає увагу на користь України. Мета дослідження - дослідження феномену жорстокості у мистецтві соціального протесту. Результати: Проведене дослідження показало, що обрання шокуючої жорстокості для мови виразності не так ефективно привертає увагу, як хотілося б українцям. Якщо глядач не був попереджений про сцени жорстокості, то згідно з етичними нормативами Європи жорстокі перфоманси порушують права глядачів, отже викликають осуд. Якщо була отримана інформована згода глядача, то замість акторської гри більш переконливо впливають фото, документальне відео або театр ляльок. Якщо вибирати метод, то помірна провокативність перфомансу без шокуючої жорстокості дозволяє досягти кращих результатів. Також гарних результатів досягають цілком мирні непровокативні мистецькі акції - благодійні концерти та виставки, участь в маршах, демонстраціях, муралах на підтримку України, фарбування будівель в українські кольори, петиції про перейменування вулиць тощо. Висновки: Дослідження феномену жорстокості у мистецтві соціального протесту показало, що основою вибору шокуючи-жорстоких форм перфомансу в мистецьких акціях є бажання покарати «кривдника», побажати йому такої ж жорстокої помсти і показати масштаб проблеми її буквальним відтворюванням. Проте реципієнт зчитує цей перфоманс інакше, що вимагає корегування методів.