Моральний обов’язок допомоги іншим з кантівської перспективи. Частина ІІ. Практичні проблеми реалізації - Маслікова, Ірина (Українські культурологічні студії, 2025)
Вступ. У статті зазначено важливість кантівської етики обов'язку, яка визначає природу і сутність морального обов'язку допомоги іншим. Теоретична неспроможність установлення меж здійснення морального обов'язку допомоги іншим та комплексність неідеального світу проблематизують практичну реалізацію допомоги іншим. Така постановка проблеми загострює моральні проблеми справедливості, моральної оцінки доброчинності, вибору адресатів допомоги та її обсягів, підсилення моральної мотивації щодо доброчинності. Мета статті полягає у виявленні природи, сили та дієвості морального обов'язку допомоги іншим з кантівської перспективи деонтологічної етики. Завданням першої частини статті було окреслення теоретичного ландшафту дослідження та виявлення теоретичних проблем обґрунтування морального обов'язку допомоги іншим. Завданням другої частини є визначення практичних проблем реалізації морального обов'язку допомоги іншим.Методи. У статті використано історико-філософський та типологійний методи для з'ясування сутності, природи і класифікації моральних обов'язків допомоги іншим та "надналежних" учинків; методи аналізу та синтезу у визначенні перспектив модифікації деонтологічної етики.Результати. Висхідною точкою дослідження є друга формула категоричного імперативу Канта, яка визначає нормативні рамки реалізації морального обов'язку допомоги іншим. Основні проблеми реалізації обов'язку допомоги іншим пов'язані із питаннями справедливості, яка виникає як наслідок обмеження ресурсів, фізичної спроможності агентів допомагати та можливих маніпуляцій благодійників. Кантівська "формула людяності" постає запобіжником несправедливості, яка може виявлятися у використанні тих, хто опинився в біді, як засобу для реалізації "доброзичливості" благодійником. В умовах економічного та політичного домінування, для опору різним спокусам, що виникають на тлі обмеження ресурсної бази, важливими постають особливі чесноти моральних агентів для підсилення можливостей реалізації їх морального обов'язку допомоги іншим. І це засвідчує значущість дій, які мають статус "надналежних" учинків. Для реалізації морального обов'язку допомоги іншим на рівні індивідуальної дії важливими є особисте знайомство з тими, хто потребує допомоги, або прихильність до них. І це підтверджується аргументами етики чесноти. Проте для реалізації інституційної допомоги визначальними є принципи неупередженості і цінності людської особистості, що кореспондує з аргументами консеквенціалістської етики. Повнота реалізації обов'язку допомоги залежить від обставин: більшою мірою мають бути реалізованими вимоги гуманітарної допомоги як "вузького" обов'язку рятувати життя, вимоги ж благодійної допомоги є "ширшими", що залежать від спроможності благодійника її реалізувати.Висновки. Перспективи підсилення моральної мотивації щодо надання допомоги пов'язуються із розумінням спроможностей благодійника надавати допомогу з урахуванням як його потреб, так і потреб тих, хто опинився у скрутній ситуації. Підсилення моральної мотивації можливе завдяки розвитку моральних почуттів, зокрема емпатії, та культивації "виняткових" чеснот, зокрема мужності та щедрості. Це відкриває можливості до модифікацій деонтологічної етики за рахунок розширення розуміння природи людини як раціональної, так і сентиментальної істоти.
Keywords: моральний обов'язок; допомога іншим; етика Канта; консеквенціалістська етика; етика чесноти; надналежне; supererogatory; справедливість; емпатія